ХАЙД, ДЖЕКИЛ И АЗ = Епизод 8 =
Директор Гу.
Добре ли сте?
Директор Гу.
Искате ли да извикам Куон?
Сухьон.
Сухьон…
е още жив?
Всичко вече е минало.
Няма значение.
Аз съм…
добре.
Да, господин Гу.
И Сухьон.
Син на шофьора И Джукьонг.
Синът на шофьор И?
Соджин добре ли е? - Не, не е.
Едва ли ще бъде.
Да, разбирам.
Как можа да се случи?
Директор Гу!
Как е възможно? Наистина ли е същият И Сухьон?
Какво ще правите? Ще се срещнете с него?
Защо да го правя?
Някога бяхме приятели, а сега той е престъпник.
Престъпник, постъпил ужасно с д-р Канг.
Няма причина да искам да го видя.
Нека полицията го разпитва.
Как мина? Каза ли нещо друго, след като си тръгнахме?
Малко подробности за някои стари случки.
Не каза ли къде държат д-р Канг?
Г-н Гу Соджин добре ли е? - Да, така мисля.
Съжалявам, ако съм ви уплашил.
Надявам се, че разбирате защо бях така нервен.
Добре ли сте? - Да, всичко е наред.
Къде да дам показания? - Насам.
25-ти декември 1992 г.
Вие и И Сухьон… - Да.
Отвлякоха ни от увеселителния парк.
Бащата на И Сухьон работеше като шофьор за семейството ни.
Със сина му бяхме добри приятели.
Баща ми отказа да преговаря с похитителите.
Аз избягах сам и така и не разбрах какво се е случило с И Сухьон.
Ясно… Странно е баща да не иска да освободи собствения си син.
Че защо да преговаря с престъпници?
Дори полицията го предупреждаваше, че е твърде опасно.
Разбирам.
Значи бащата на И Сухьон е откраднал пари от сейфа на баща ви,
за да плати откупа, но загинал в пътен инцидент по пътя натам?
Не съм запознат с тази история. Баща ми не е споменавал нищо подобно.
Явно го е скрил нарочно. - Може би…
Знам само, че г-н И Джукьонг не послушал полицията,
опитал се да стигне до похитителите и е загинал в пътен инцидент.
Не знам подробности. Какво друго ви трябва?
Как успяхте да избягате?
Защо питате? Това има ли връзка с този случай?
Не, но се опитвам да разбера повече за похитителите ви.
Не си спомням много от бягството си.
И не виждам как това е свързано с похитителите ми.
Разбираемо е, че случилото ни се тогава,
е болезнен спомен както за мен, така и за И Сухьон.
Но ако съдим за действията му заради миналото,
излиза, че той отдавна има психически отклонения.
Моля ви, намерете д-р Канг.
Това е полицейски дълг, нали? - Да, разбира се.
Намирам го за странно все пак…
Ако И Сухьон ви е смятал за виновен за нещо и е искал да отмъсти,
защо е атакувал д-р Канг, а не директно вас?
Намерих най-безопасния и най-перфектен метод за лечение.
Д-р Канг притежаваше…
това, от което се нуждая най-много.
Ако той е знаел това, значи е решил да ми го отнеме.
Не си спомням нищо от детските си години в парка.
Нищо не питай. Добре съм.
Това…
беше преди много време.
Как да гледам на него сега?
Не мен трябва да виниш.
Ако д-р Канг е била отвлечена,
за да бъдеш сплашен ти…
Престъпникът най-вероятно знае за болестта ти.
Значи за д-р Канг… няма надежда.
Не си мисли, че би могъл да сплашиш, когото и да било.
Тук говорим за живота на д-р Канг, а аз…
Да, може да е заради мен.
Лечението няма толкова значение. Ако нещо се случи с д-р Канг…
Знам, че отговорността ще падне върху мен.
Ако не успеем да намерим д-р Канг,
ще се обвинявам през остатъка от живота си.
Имаме и още една причина да я търсим.
Заклех се, че ще я намеря.
Какво следва по график?
Имате среща, да я отменя ли?
Защо? Искам да изпълня всички уговорки днес.
Дано шоуто ни да е на нивото на онова,
което правихме за Св. Валентин.
Дали да не си направим костюми за Белия ден?
Чудесна идея.
Шефке?
Слушаш ли ни? - Моля?
За какво си се замислила?
Дали оркестърът би дошъл и за Белия ден?
Ще изпратя молба.
Хайде да си вземем почивка.
Какво не й е наред днес?
Не се ли държи малко по-странно от обикновено?
Така е, държи се доста отнесено.
Той ми каза, че е добре.
Защо ми е толкова трудно да приема, че е така?
Щом той казва, че е добре, значи си е.
Аз съм.
Днес директор Гу…
Защо ме последва?
Мислех, че… мога да остана с вас тази вечер?
Върви си. Не искам да ми бъдеш бавачка.
Секретар Куон.
Здравейте.
Директор Гу прибра ли се? - Да, току-що.
Как е?
Цял ден си спазва графика.
Исках да остана, но той ме изпъди.
Много мрази да има хора около него, когато е такъв.
Малко се притеснявам, надявам се да го наглеждате вие.
Не се колебайте да се обадите, ако се случи нещо.
Добре.
Не се тревожете.
Директор Гу.
Директор Гу, ще вляза.
Директор Гу.
Директор Гу, добре ли сте?
Какво да правя?!
Секретарят…
Стойте си тук, веднага се връщам.
Защо са толкова много?! Тук е като в аптека.
Добре…
Ето, лекарство.
38 градуса!
Къде е банята?
Онази врата?
Избива му студена пот и има температура.
Да, дадох му хапче.
Така ли?
Какво правиш? - Одеялото не било нужно.
Да… Какво?!
Искате да го преоблека?
Не съм сигурна, че трябва…
Да го стопля, когато спре да се поти? Добре.
Одеяло и топъл чай?
Искате да го придържам?
Спокойно, ще пропусна. Други симптоми?
Нещо друго да не ви е наред?
Не знам, нищо не ми казва.
Не, не заради това.
Просто си е странна птица.
Не е настинка! Сигурно е от стреса в работата.
Да, благодаря.
Кой беше? - Бърза помощ.
Трябва да преборим потта.
После препоръчаха да отидете на лекар.
Но вие едва ли ще го направите.
Забрави и се махай!
Може би това е шансът ми хубаво да ви набия.
Казах ти да излезеш.
Ръцете и краката ви трябва да се стоплят. Дръжте здраво.
Какво е това? Човешка храна ли е изобщо?
Има само трева и семена. Козел.
Колко много и красиви чинии…
Какъв е смисълът, като дори чай няма?
Имал.
Изпийте това.
Как е възможно да нямате нито зрънце ориз?
Храните ли се някога?
Не съм ви виждала да хапвате каквото и да било.
Хайде, станете и пийте. - Остави го и си върви.
Сериозна съм! Не се правете на смелчага!
Хората не вървят все по ръба. Почивайте си понякога.
Винаги се държите така, сякаш всичко е наред.
Затова сега сте болен и тялото ви изневерява.
Вечеряли ли сте вече?
Искате ли да ви направя попара?
Не обичате попара? Тогава малко ориз?
Хайде, хванете ме и се изправете.
Смятам да използвам любовта и мечтите му,
за да открия своето щастие.
Чанг ни помогна да заловим престъпника.
Тя ще ни помогне да намерим и д-р Канг.
Може би и аз ще намеря каквото търся.
Безсмислено е.
Директор Гу.
Вече нищо няма смисъл за мен.
Директор Гу. - Изчезвай.
Върви си. - Поне ще оцелеете.
Добре.
Но вие ще се върнете в леглото.
Имах предвид да си отидеш веднага.
Защо се държите така? - Не е нещо изненадващо.
Изобщо не биваше да се случва.
Никога не съм вярвал, че мога да върна времето.
Просто си върви. - Директор Гу…
Не съм сигурна… - Ти си виновна, нали?
Робин се появи заради теб и заради теб…
Посмях да се надявам за нещо, за което преди не съм мислил.
В края на краищата нищо не може да се промени.
Не искам да ми подаваш ръка.
Не ми давай фалшиви надежди.
Какво означава това?
Щях да продължа да живея съвсем обикновен живот.
Дори и да умирах или да съм болен, щях да си бъда сам.
Защо трябваше да се появяваш? - Защото се тревожех.
Тревожех се за вас.
Тревога?
За каква се смяташ?
Как смееш да ме съжаляваш?
Забрави всичко, което си видяла и чула днес.
Надявам се, че съм пределно ясен, не ме интересуваш.
Съществуването ти прави живота ми почти непоносим.
Казахте ми да живея като призрак, нали?
Но призракът сте вие.
Нищо не чувате, нищо не виждате. Дори не се стараете да го правите.
Ако това е вашият начин на живот, продължете да си живеете така.
Като призраците.
Защо се чувствам така?
Да не се просълзявам заради него?
Боже, Чанг Хана.
Май чувствата ти дойдоха в повече, а?
Заповядайте. - И да ви е вкусно.
За мен ли е? - Още не сте вечеряли, нали?
Чух, че онзи Сухьон похитил д-р Канг, за да отмъсти на Соджин?
Защото д-р Канг имала нещо, от което Соджин много се нуждаел?
Когато беше малък, не изглеждаше толкова лош.
Познавате И Сухьон?
Разбира се. Бяхме близки като деца.
Чудя се… Мога ли да говоря със Сухьон?
Защо? - Как така "защо"?
Аз съм братовчед на Соджин.
Малкият ми роднина така отчаяно търси д-р Канг,
трябва да разберем къде е тя.
Братовчед? По майчина или по бащина линия?
Майка ми е по-голяма сестра на г-н Гу Мьонгхан.
Майчина линия? Значи той е син на чичо ви?
Бинго. - И какъв е дялът ви от Парка?
Моят ли? 3%. - А на майка ви?
2%. - А на Гу Соджин?
При него са 4%.
Кървава битка за трона значи, а? Мерси за почерпката.
Моля ви, разрешете ми да говоря със Сухьон.
Кой знае? Може на мен да каже къде е д-р Канг.
Детектив Нам?
Прощавайте, ама да не се опитвате да ме омагьосате?
Ако съм прав, ще трябва да ви арестувам.
Аз не вярвам в това.
Знам, че Сухьон ще ми каже!
Слезте от там, опасно е.
Детектив Нам, чакайте!
Сухьон?
Ти наистина ли си… И Сухьон? - Кой си ти?
Леле, едва те познах!
Изглеждаш напълно различен! - Кой си ти?
Аз?
Рю Сънгьон. Твоето пакостливо другарче.
Помниш ме, нали?
Не?
Как така не помниш?! Играехме си постоянно!
Добре…
Може пък и да не си спомняш.
Аз… смятам, че чичо ми не постъпваше винаги правилно.
Разбирам, че сигурно доста си преживял
и вероятно не можеш да им простиш.
Дойдох да ти помогна. На твоя страна съм.
Д-р Канг още ли е жива?
Защо похити нея, след като искаш да отмъстиш на Соджин?
Може би защото Соджин… - Не те познавам.
Махай се. - Хей!
Как е възможно да не ме помниш?
С мен беше по-близък, отколкото със Соджин.
Аз си те спомням изключително ясно.
Хубаво…
Добре.
Беше Коледа и искахме да запалим камината, но не се получаваше.
Ти се сети за запалката от шкафчето на баща си и с нея някак се получи.
Затова имаш белег от изгорено…
Пусни ме.
Изчезвай.
Махай се.
Той…
Кой е той?
Какво? - Този човек…
Това не е И Сухьон.
Какво каза?
Трябват ни всякакви документи, чрез които да го идентифицираме.
Разбрано.
Твърдиш, че се прави на И Сухьон и всъщност не е?
Но в това няма смисъл!
Може би пръстовите отпечатъци… - Какво ще спечелим от тях?
Изчезнал е, преди да има лична карта. Трябва да постъпим по-научно.
Дай ми този стол. - Разбира се.
Оръжие.
Детектив Чанг.
Качвай се.
Хайде!
Уплаши ме!
Всички снимки липсват.
Защо ще крие албум, в който няма снимки?
Сиропиталище "Надежда"… 1989 г.?
Но отвличането е станало през 1992-ра.
Преди това той е живял с баща си при господин Гу.
Тогава за какво му е било това?
Ще проверим сиропиталището.
Ще полудея!
Хей, кой е онзи там?
Татко го нае наскоро. - Сладък е.
Пробвай се.
Не, сериозно… - Защо?
Няма ли да отговори? - Като гмуркач е.
Понякога потъва много дълбоко.
Здравей, Учонг.
Извинявай, в момента пътувам.
Добре.
Ало?
Какво правиш?
В кафе книжарницата на Учонг ще има събитие. Ще дойдеш ли?
Ако търсиш честното ми мнение, тези момичета не са нормални.
И аз не съм от нормалните.
Значи пак си го оставила да победи?
Можеш ли да е бориш с болник?
"Как смееш да ми мрънкаш!
Толкова си проклет сам не знаеш какво искаш!"
Това щеше да помогне. - Направо перфектно.
Наистина не знае какво иска! - Не, не знае.
Хората се учат как да приемат помощ, но при Соджин е различно.
Семейството му влияе. - Всички ли са такива?
Не си се срещала с баща ни, нали?
Дори очите му могат сами да се въртят от ярост.
Не семейството ми ме изгони. Аз сам се отървах от тях.
Постъпил си правилно. Страховити са.
Не, че не се опитах. Дадох всичко от себе си.
Соджин постоянно го тормозеха.
Един ден се направих на него и отидох в училището му.
Исках да му създам приятели.
На следващия ден…
Той вече си имаше истински фенклуб.
Но скоро се разпуснаха, пак заради него.
Пак е направил някаква сцена. - В това го бива.
Той винаги е наранявал и отблъсквал хората около себе си.
Затова се отказах от него.
Научихме се да живеем отделно един от друг.
Поне за това се съгласихме.
На този ресторант…
специалитетът е люто пилешко бутче, а на Соджин - да наранява.
Схващаш ли? Ето.
Не му обръщай внимание. Винаги ще търси начин да те натъжи.
Не искам някой, приличащ на мен, да те наранява.
Но… Ти май спомена,
че искаш да ми разкажеш за нещо друго?
Не е нужно да ми казваш, ако не искаш.
Знаеш ли какво ми сподели директор Гу последния път?
Каза, че аз съм причината да се появиш ти.
Звучеше така, все едно ние двамата сме провалили живота му.
Какво все пак имаше предвид?
Ако бях аз, щях да обвинявам татко,
задето не ме е спасил от похитителите.
Защо той обвинява теб?
Защото…
За Соджин всичко изглежда еднакво.
Кое изглежда еднакво?
За Соджин баща му е поредната тухла в стената.
Не можеш да виниш една стена, нали? Затова предпочита да вини мен.
Колкото до теб…
Вини те, защото аз избрах да бъда наоколо, вместо да си тръгна,
както преди 5 години. Искам да съм с теб.
Абсурдно е. Вини те само защото си избрал да останеш?
Но…
Ти се тревожиш за него, нали?
Не знам дали е точно така…
Да.
Той ти е по-малък брат,
но е имал много по-травматично детство.
А аз постоянно симпатизирам на хората около себе си.
Няма ли начин да се сдобрите?
Директор Гу.
Директор Гу?
Ще оставя чая пред вратата ви. Изпийте го.
Добре.
Съжалявам.
Не бих могъл да ти кажа всичко точно сега.
Но…
Ако си готова да ме приемеш, дори след като научиш истината,
ако няма да ме изоставиш,
тогава се заклевам,
че никога не бих си тръгнал първи.
Иди при монитора.
Наздраве!
Чух, че можеш да обърнеш повече чашки от мен.
По-добър си почти във всичко, нали?
Да пием.
Няма ли да пиеш?
Добре, не очаквах друго.
Винаги съм искал да проведем такъв разговор.
Мисля, че сега му е времето.
Помниш какво каза д-р Канг, нали?
Чувството на вина, съжалението и омразата,
са били твърде непосилни за теб, затова си се сринал психически
и постоянно правиш маймунджилъци.
Тя ти каза, че това е причината, поради която мен има мен.
Какво друго казваше?
Все едно… Нищо друго не помня.
Но… това е една голяма шега.
Има само една причина.
Бях създаден, защото ти се опитваше да оцелееш.
Опитваше се да продължиш напред.
Да живееш на всяка цена.
Затова се нуждаеше от мен.
Така че, Гу Соджин…
Нека живеем.
Да живеем заедно.
Създаде ме, за да оцеляваш, но защо животът ти е ад,
а моят е толкова щастлив?
Не бива да е така, нали?
Сега съм по-щастлив от всякога.
И никога не съм завиждал на другите.
И въпреки че не искам да го признавам…
Аз все пак съществувам само заради теб.
Сигурен съм, че и ти не би го признал,
но ти живееш единствено защото ме има и мен.
Ти ме създаде като човека, който желаеш да бъдеш.
И какво искаш да направя?
Как така какво искам?
Аз мога да ти помогна.
"Помогни ми".
Само това трябва да кажеш.
Ще чакам.
Ан Сонгун, нали?
Това са документите му.
Дошъл е в сиропиталището през 1984 г. и е осиновен през 1994 г.
Сигурна ли сте, че е било 1984 г.? - Да.
Името му е било Ан Сонгун и когато е дошъл за първи път?
Да.
Виж ти…
Ан Сонгун. - Казах ви, че не се казвам така.
Наричайте ме И Сухьон.
Погледни ме!
Ще говоря по-тихо, разбираш ли?
Ти не си И Сухьон. - Какви ги говорите?
Докога ще си играем така?
Добре, хубаво.
Чувал си за полиграфите, нали?
По-познати са като "детектори на лъжата".
Ще опитам да говоря със Соджин, както преди.
Не искам да те виждам разтревожена. Не се ли гордееш?
Заповядайте.
Няма да ви говоря.
Директор Гу!
Той не е И Сухьон.
Как така не е? - И Сухьон…
Измами всички ни.
Той дойде и каза, че е И Сухьон.
Всички приеха, че престъпникът е заловен.
Мислехте, че ще разберете къде е д-р Канг чрез него.
Но тъкмо когато вече си вярвахте…
Дойдох аз и видях нещо, което вие не виждахте!
Достатъчно!
Д-р Юн, какво става тук?
И аз съм изненадан.
Г-н Ан ми беше пациент.
Беше невротик, страдаше от смяна на настроенията и безсъние.
Не съм очаквал такова развитие.
Това нещо психично ли е?
Той да не е побъркан? - Не съм сигурен.
Може да се държи малко налудничаво,
но като цяло изглежда наред.
Как така не е И Сухьон? - Това…
Аз… го разкрих. - Какво прави той тук?
Арестуваха сина на И, нямаше как да не дойда.
Защо? - Защото бяхме близки приятели.
Бях по-близък с него, отколкото ти.
Точно така го разкрих.
Този човек не е… - Къде е той сега?
Ще говорите ли с него?
Радвам се да те видя… Соджин.
Кой си ти? - Не ме ли позна?
Аз съм, Сухьон.
Веднъж ни отвлякоха. - Защо го правиш?
Соджин.
Аз съм И Сухьон.
Питаш ме защо го правя?
За да ти дам шанс.
Продължава да настоява, че е И Сухьон.
Не може да е той. - Мина теста с детектора.
Нямало ли е и преди гениални престъпници, които са успявали?
Възможно е да познава истинския,
или поне да вярва, че е нещо, което не е.
Което значи… - Че той вярва истински?
Да, възможно е.
Ако наистина вярва в нещо, то за него то не е лъжа.
Какво значи това? Изобщо възможно ли е?
Как може да вярва така в една лъжа?
Виждал съм нещо подобно и преди.
Да не е нещо като психическа сила?
Не, може да се определи като хипноза.
Хакване на съзнанието.
Не лъжи. - Да лъжа?
Ти си този, който лъже.
Винаги си лъгал за миналото си. Онзи ден…
Какво стана в деня, в който бяхме отвлечени и избяга само ти?
Само ти и аз трябва да знаем какво всъщност се случи.
Знам, че още помниш всичко, нали така?
Истината за събитията от онзи ден.
Не избяга напълно сам.
За мен ти…
Кой си ти?
Къде е И Сухьон?
Какво направи с д-р Канг? Къде е истинският И Сухьон?
Успокойте се, не бива така.
Ако той не е И Сухьон, откъде ще знае толкова подробности?
Това е ясно.
Или познава лично И Сухьон,
или познава негови приближени.
Или… - Те се познават.
Знае неща, които само аз и Сухьон бихме могли да знаем.
Разпитайте го.
Сигурен съм, че има много здрави връзки с И Сухьон.
Как се случи бягството?
Когато бяхте отвлечени,
случило ли се е още нещо специфично?
Вече ви казах всичко.
Успях да избягам сам
и макар да опитах да спася Сухьон, нямах достатъчно сили.
Това е всичко.
Какво означава "Хакване на съзнанието"?
Публикувани са няколко статии за това.
Чрез хипноза се помага на пациенти, които страдат от някаква травма.
На теория е възможно,
но практически аз не съм се занимавал с нещо подобно.
Какво би могло да значи?
Че спомените на човека биват манипулирани.
Някой е поставил в главата на Ан Сонгун спомени,
които не са негови.
Не може да има много хора, които биха били способни на това.
Ето защо не мога да повярвам в теорията си.
Нужен е човек, който ви познава… - И който може да използва хипноза.
Не, това е абсурдно!
Само един човек би могъл…
Само д-р Канг би знаела как да приложи този метод.
Директор Гу, добре ли сте?
Не, не може да е истина… Защо тя би направила подобно нещо?
Каква причина би могла да има?
Моля? Той не е И Сухьон? - Не е.
Ти видя лицето на Ан Сонгун във Венецианския салон, нали?
Да.
Сигурна съм, че видях точно този човек.
Но…
Онзи на покрива на болница "Ханкьол".
Не мисля, че беше Ан Сонгун.
Възможно ли е да е било жена? - Жена?
Не. - Съвсем сигурна ли си?
Да, сигурна съм.
Трябва да си спомниш лицето на онзи от болницата.
Нещата стават все по-объркани.
Пак ще си уредя среща с д-р Юн Теджу.
Да, Хана.
Така ли? Ще бъда свободен след час.
Да, нали? Става все по-объркано.
Да съберем сили и да опитаме.
Добре.
С приятел ли?
Добре, доведете и него.
Добре.
Бях на другата линия.
Лечението ще е доста по-сложно.
Миналото трябва да доведе до реакция, но за момента не се получава.
Добре.
Нямаме много време. Чанг Хана идва насам.
Мисли, че ще успее да си спомни.
Но…
Това не е толкова лесно, нали?
Заповядайте.
И…
Сухьон.
Нали така? Това е истинското ви име.
Не ви разбирам. - Соджин…
Той скоро ще бъде тук.
Не, изслушайте ме!
Тук сте прекарали ранното си детство.
Той и вие, И Сухьон.
Баща ви…
Загинал е в опит да ви спаси.
Не можете да забравите горчилката.
Всичко онова, което се е случило,
когато сте се опитали да избягате.
Аз съм.
И Сухьон.
Онзи метод, за който ти говореше…
Провал е.
Сега, когато знаеш кой съм…
Твърдеше, че има начин всичко да бъде заличено,
и че това ще бъде твоят перфектен нов метод, нали?
Чувството на вина, която Соджин изпитва към мен…
Фактът, че не съм мъртъв, а напълно жив и здрав…
Соджин може да признае грешките си,
а аз бих могъл да му простя.
Така двамата ще можем да се излекуваме взаимно.
Тази твоя идея
напълно се провали.
Знам само, че г-н И Джукьонг не е послушал полицията.
Той дори не трепна. - Загинал е в пътен инцидент.
Просто продължи да лъже.
Д-р Канг.
Наистина се постарах да му дам друг шанс.
Искаше ми се да се окажеш права.
Затова го питах отново…
Случвало ли се е още нещо специфично?
Вече ви казах всичко.
Макар да опитах да спася Сухьон, нямах достатъчно сили.
Каза, че това било всичко.
Всичко.
Ти твърдиш, че Соджин вероятно страда почти колкото мен.
Каза, че ще ме помоли за прошка, когато ме види отново.
Но грешеше. Соджин не е способен на това. Защо ли?
Защото той никога не е преживявал агонията,
която се стовари върху мен.
Твоята терапия е провал.
Сега мога да пробвам със свой метод, нали?
Ето го и него. Първо… Ще изляза извън границите.
Соджин трябва да премине през същия терор, през който минах аз.
Така…
Ще станем поне малко по-равни, нали?
Сега имам сеанс с Чанг Хана.
Още обмислям какво да правя с нея.
Никога няма да успее да си спомни лицето ми от покрива.
Защото работим в друга насока.
Хана, най-сетне. Заповядайте. - Благодаря.
Доведох и приятеля си.
Ако нещастието не дойде само, поне ще го посрещнем заедно.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015